24.000
Un vechi poem egiptean spune:
"Nilule, Nilule, fluviu impetuos şi clocotitor,
eşti ca şi regina noastră: sursa vieţii."
ASTERIX ŞI OBELIX MISIUNE: CLEOPATRA
Povestea începe în Alexandria, cu mult timp în urmă,
sau la Alexandria, se poate spune şi aşa, în Egipt,
în palatul reginei reginelor, legendara şi delicata Cleopatra.
Destul !
Am spus doar că Egiptul nu mai e ce-a fost, cultural vorbind.
Nu zic că n-ar fi existat şi perioade măreţe,
ci doar că poporul tău a devenit decadent
şi că Egiptul nu e decât o provincie romană.
- O provincie ?! - Da.
Până una alta, Cezar, nu romanii au construit marile piramidele.
Chestiile alea ascuţite ?
Şi Sfinxul sau Turnul din Pharos ce sunt, nimicuri ?
Nu sunt construcţii noi.
Fie ele noi sau vechi, poporul meu e cel mai măreţ dintre popoare !
Poporul în sus, poporul în jos ! Uiţi că eşti de origine elenă.
Şi-am văzut egiptence mai bune ca tine.
Destul !
Îţi pot dovedi oricând, Cezar, că geniul poporului meu nu s-a risipit.
- Cum ? Desenând oamenii cu faţa ? - Nu. Construind un palat.
Bună idee ! Roma chiar duce lipsă de palate.
Vei avea unul şi în Alexandria.
Când vei veni "în provincie", o să ai unde dormi.
Dar va fi mai vast şi mai somptuos decât toate pe care le-ai văzut.
Mai somptuos decât Cezar Palace ?
- Aş vrea s-o văd şi pe-asta ! - Ai să vezi.
Roma n-a fost construită într-o zi. Când va fi gata minunăţia ?
- În trei secole ? - În trei luni.
- Trei luni ?! - Trei luni ?!
De azi în trei luni, vei avea palatul.
N-am mai văzut vreo construcţie să-şi respectă termenul.
De acord, accept prinsoarea.
Dacă reuşeşti, voi recunoaşte public că poporul tău e încă unul grandios.
Dar mă îndoiesc.
"Mă îndoiesc !"
- Ne vedem peste trei luni ! - Ce mă scoate din sărite Cezar !
De ce ai pus dalele de ceramică ?
Prima dată, conductele de apă. Acum, va trebui să le spargem.
Malococsis, eu nu sunt arhitect.
Mi se zice să pun dale, le pun. Nu mi se zice, nu le pun.
- Ce-i cu uşa aia în tavan ? - N-am idee.
- Întreabă-l pe Numerobis, arhitectul. - Arhitecţii ăştia...
Ei şi făuritorii de care sunt nişte incompetenţi.
- Malococsis ! - Numerobis...
Ce mă bucur să te văd !
- Ce mai faci ? - Rău !
- Care-i problema ? - Ce-i cu uşa aia în tavan ?
Am anticipat. În caz că vrei să ridici un al doilea etaj, ai deja uşa.
Pardoseala asta nu e magnifică ? Feudartifis, treci încoace !
- E magnifică sau ce ? - E magnifică.
Malococsis, ai încredere în mine, nu sunt un amărât care face care.
Eşti şi mai rău ! Ai întârziat două luni !
Ai grijă, am relaţii sus-puse, oameni care-ţi pot face probleme !
Păcat că nu sunt din Alexandria.
Arhitect Numerobis ?
Nu sunt eu. Depinde despre ce e vorba.
Am zis: "Ce păcat că nu sunt din Alexandria !", apoi am râs.
Pentru că "sus-puse" rimează cu "fuse".
Micuţii mei, trezirea ! Vine micul dejun.
Imondis ! Ce avem aici ?
Lovenpis !
Serge !
Amonbofis, trebuie schimbată apa crocodililor. Pute !
Eu nu simt nimic. Doar am făcut canalizare, cum se obişnuieşte.
Asta e problema ta, Amonbofis. Faci numai ce se obişnuieşte.
Aşa am făcut mereu...
Ce ciudată e podeaua asta ! Nu o simt. Pe unde o iau ?
Ziua bună !
Numerobis, nu-i aşa că Egiptul e cel mai puternic imperiu din lume ?
E exact cum spuneţi, doamnă. Nu există altul mai puternic în lume.
Bineînţeles, nu cunosc pe toată lumea din lume, dar nu cred că există.
Romanii, în frunte cu Cezar, se îndoiesc de asta.
- Am să-i arăt de e în stare Egiptul. - Foarte bine !
Am să-i construiesc cel mai magnific palat.
Foarte bine !
- Tu, Numerobis, vei fi arhitectul. - Foarte bine !
Eu voi fi arhitectul ?! Ce vreţi să ziceţi cu asta ?
Eu voi arhitectura toate...
- Toţi ceilalţi arhitecţi sunt ocupaţi. - Eu nu sunt ocupat.
Dânsul nu e ocupat.
Numerobis, doar tu eşti disponibil.
Sunt în întârziere. Trebuie să termin casa lui Malococsis.
E o problemă nesemnificativă cu dalele, dar, oricum, trebuie rezolvată.
Regina mea, în calitate de arhitect al curţii, vă ofer serviciile mele.
Imediat ce schimb apa la crocodili, pot să...
Nu, Amonbofis ! Eşti un arhitect bun, dar prea conservativ.
- Conservativ... Cum adică ? - Am nevoie de o viziune nouă.
O să-l ajuţi pe Numerobis. Găseşte-i terenul.
Terenul ? Cum porunciţi !
Poţi să pleci, Numerobis. Construieşte palatul, ai trei luni.
Începând de când ? Cât îmi e permis să întârzii ?
În trei luni, abia am timp să fac planurile.
Fundaţia mai durează două-trei luni. Trei ori patru... nouă...
Nu e un proiect fezabil, doamnă.
Numerobis, ai trei luni, nici mai mult nici mai puţin.
Dacă reuşeşti, te acopăr de aur.
Dacă dai greş, te arunc la crocodili.
Unde e mielul ?
L-au mâncat ?
Eu trebuia să înalţ palatul.
Nici Cleopatra, nici ploaia, nici grindina, nici lăcustele,
ci eu voi fi coşmarul tău aici, în Egipt.
17, 18, 19, 20, 21.
- 444, 445, 446, 447... - Şefu' !
Şefu' ! Am lucrat cât am putut de repede, dar nu e gata.
M-am gândit la o maşinărie care să ne urce în vârful piramidei.
Otis, nu putem vorbi despre asta mai încolo ?
Ba da.
- Ce numeri, şefu' ? - Măsor.
Cleopatra mi-a ordonat să construiesc un palat pentru Cezar.
Aici, pe terenul ăsta, de acolo până acolo.
Ce ditamai palatul o să iasă !
Cleopatra vrea să fie modern şi îndrăzneţ.
A picat la ţanc, şefu' !
Opreşte-te din numărat, plăteşti meşteri ca să facă asta.
Nu e timp, Otis, avem trei luni la dispoziţie să terminăm palatul.
- Bun, cât putem întârzia ? - Avem trei luni, nicio zi în plus.
- E imposibil. - Asta e evident.
Ştii, munca sub presiune poate fi interesantă.
Nu e presiune, e sinucidere.
Dacă voi da greş, Cleopatra mă va da la crocodili.
Şi i-am văzut. Un crocodil are o viteză...
Nu e bine deloc. Trei luni nu-mi ajung să-mi termin maşinăria.
- Ai auzit ce ţi-am zis sau nu ? - Da, dar...
Scuză-mă că fac caz, dar sunt şanse să sfârşesc în burta unui crocodil !
Trei luni începând de când ?
Cronometrul e pornit.
Numai grădinile mi-ar lua câţiva ani. Nu e nimic făcut, nici măcar fundaţia.
Pentru a reuşi, ar trebui să avem puteri magice, să fim magi, zei.
Asta e ! Avem nevoie de puteri magice.
Nu înţeleg de ce te bucuri, dar asta ar fi soluţia.
Când eram mic, tata mi-a spus povestea unui druid, Pamo-Panobemix.
- Panassonixme... - Era ceva cu "x" ? Mathieukassovix ?
Începea cu "Panob" şi se termina cu "ininekix".
Panoremix, un druid gal care posedă secretul unei licori magice
ce-ţi dă forţe supraomeneşti.
Îţi dă o forţă... Da, ce forţă !
Cu licoarea asta, aş înălţa palatul în doi timpi şi trei mişcări
şi aş scăpa de crocodili.
Nu credeam că o să fie atât de uşor. Dintr-o dată, mă simt eliberat !
Şefu', licoarea magică nu există, e doar în papirusurile pentru copii.
Convoacă toţi muncitorii ! Săpaţi fundaţiile !
Acolo, lângă palmier, vom face o alee măreaţă cu multe statui,
pe care o numim "Aleea măreaţă cu multe statui".
Acolo, grădinile cu măslini, portocali, sălcii plângătoare.
Dincolo, palatul luxos, magnific, cu o curte mare şi multe dansatoare.
Şi aici, o muşcată mică. O să arate superb.
- Trebuie să ai puţină imaginaţie. - Desigur.
- Plec. Ne vedem într-o lună ! - O lună ?!
Timpul necesar pentru a-l găsi pe Panobamix şi a mă întoarce.
Di, Cannabis !
Nu avansezi deloc, Cannabis.
- Mişcă ! Haide, Cannabis ! - Unde locuieşte RMIX ?
În nord, tocmai în nord ! Hai, Cannabis, la galop !
Suntem în anul 50 î.Hr.
Toată Galia e ocupată de romani. Toată ? Nici vorbă !
Un sat de gali înverşunaţi le rezistă încă Invadatorilor.
Viaţa nu e uşoară pentru garnizoanele de legionari romani
din taberele de la Babaorum, Aquarium, Laudanum şi Petibonum.
- În gardă, galule ! Apără-ţi viaţa ! - Un moment, vă rog.
Ce-a fost aia ?
- Eşti nou-venit pe-aici ? - Da, tocmai am fost transferaţi.
Înţeleg. Licoarea asta e una magică, preparată de druidul nostru,
şi ne sporeşte considerabil forţa.
Mai bine îţi demonstrez !
Panomanixe !
Ce ţară mai e şi asta ? Zici că sunt minus 8.000 de grade.
Eu nu trebuie să beau, am picat în cazan când eram mic
şi asta mi-a dat o forţă extraordinară. Stai să-ţi arăt !
Ziua bună ! Unde e satul gal ?
Ia-te după sunetul caftelilor şi o să ajungi.
Te deranjează dacă nu te însoţesc ? O să rămân aici, să cuget puţin.
Tare buni sunt romanii ăştia ! Zboară mai bine ca alţii.
Asta datorită coifurilor noi. Sunt mai aerodinamice. Ascultă !
Aterizarea e tot brutală.
- Scuzaţi-mă ! Tu eşti Asterixme ? - Asterix. El e Obelix.
Şi căţeluşul e Idefix.
Îl ştiţi pe Panobamenix ? E un druid.
Panoramix, scuză-mă că te deranjez, dar ai un vizitator.
- Domnule ? - Eu sunt !
E clar că nu te cunoaşte.
Sunt Numerobis, fiul lui Tumeris, vechiul tău prieten.
Numerobis, ce surpriză plăcută !
- Cred c-ai îngheţat. - Prietene, sunt fericit să te văd !
E din Alexandria. Vino să te încălzeşti !
- E licoarea magică ? - Nu, e supă de castane.
Nu-ţi pot vinde licoarea magică, Numerobis.
- Nu toată. O oală. - Nu.
- E o chestiune de principiu. - N-o să cedeze.
- O oală mică. - Nu.
- O ploscă. - Nu.
- O ploscă mică. - Nu.
Un castron. Un castronel şi atât.
Secretul licorii magice se transmite din druid în druid şi nu e de vânzare.
- Un castronel e o nimica toată. - Regret nespus, Numerobis.
Prea bine.
Erai singura mea speranţă, firul de aţă de care mă ţineam. Dar înţeleg.
Aveţi grijile voastre: Cezar, romanii, pe care nu-i agreez de fel.
Poate că voi muri, dar mă bucur că v-am cunoscut.
Domnilor gali, Midifix...
Ce e ? Numerobis, aşteaptă !
Voiam să consult nişte manuscrise ale bibliotecii din Alexandria.
- Nu-ţi promit nimic, dar vin cu tine. - Îţi mulţumesc din suflet, Panoramix !
Corabia mea aşteaptă lângă ţărm, e loc pentru toată lumea.
- Nu e timp de pierdut. - La drum, Idefix !
- Doar nu-l iei cu noi ?! - De ce nu ?
E prea mic pentru o călătorie ca asta şi Egiptul e ţara pisicilor.
Fă-ţi bagajele şi să nu mai vorbim despre asta.
"Să nu mai vorbim despre asta..."
În crivăţul iernii, la bordul corabiei Napadelis,
şi-au început călătoria spre Egipt, ţara lui Ra, Zeul Soare.
Regatul legendarei Cleopatra
avea să-l primească pe Asterix, Obelix, Panoramix. Şi Idefix ? L
Ce e ? Eu latru. Nu mai am voie să vorbesc, aşa că latru.
Ai câştigat ! Scoate-l de acolo, o să se sufoce.
Dar sacul e gol.
Ce căţel deştept ! Copilaşul meu ! Cum n-a vrut el să mă părăsească !
- Ziceam că trei luni e cam puţin. - Mai ales că Amonbofis e o hienă.
Ştiţi ce e o hienă, nu ? E exact la fel.
Mă vrea mort şi dispune de mijloacele necesare.
Ca de exemplu ?
E bogat. Are talanţi de aur. Talantul e moneda egipteană.
În Galia, nu toţi cei "talentaţi" sunt şi bogaţi.
- Mai e ceva de care să ne temem ? - Nu, teoretic.
Barbă Roşie ! Barbă Roşie !
Camarazi, data trecută am avut ghinionul să dăm peste aceşti gali,
îmbuibaţi cu licoare magică, şi peste dulăul lor.
Depăşiţi numeric, n-am avut încotro şi am...
- Fugit. - Nici chiar aşa.
Să zicem că a trebuit să părăsim corabia în grabă.
- Înot şi apa era rece ca gheaţa. - Ba nu, era bună.
- Era rece ca gheaţa. - Bine !
Ca să nu dăm iar de bucluc, vom evita corăbiile galilor.
Dar celorlalţi n-o să le arătăm pic de milă !
Corabie la tribord !
Sunt pregătită de abordaj, tati. Scoateţi artemuzele !
Uşurel, fata mea ! Ce-ai zis tu n-are nicio noimă.
Asta mă gândeam şi eu.
- Câte corăbii, Baba ? - Una, căpitane, pare mică de aici.
Egipteană, căpitane !
Egipteană... Sună bine. Ne poate ajuta să ne refacem.
- "Ipso facto et manu militari". - Triple Patte !
Toată lumea la posturi ! Bosco, Dublu-Rom, Fontbonne, ridicaţi pânzele !
Ţeastă-Tare, Surin, Cap-de-Mort, coborâţi steagul !
Pregătiţi-vă de abordaj !
Sunt regele lumii !
Piraţi !
Ajutor, piraţii !
Uitaţi piraţii ! Repede, să plecăm de aici !
Piraţii...
Noi suntem !
- Nu ! Ga... ga... - Galii !
E strigător la cer !
E vreun topor pe aici ? Dă-mi-l ! La o parte !
- Uşurel ! - Ce face ?!
- Trişorilor ! Nu jucaţi cinstit ! - Nu e drept.
Aşa, scufundaţi-vă singuri corabia ! Parcă-ar şti cu cine au de-a face.
Sunt cunoştinţe vechi. Navigăm adesea împreună pe mări.
"Cine seamănă vânt, culege furtună." "Abyssum abyssum invocat."
Ajunge cu proverbele latineşti.
- Ce e lumina aceea de la orizont ? - Luminile portului Alexandria.
Fac să naufragieze fluturii tinereţii mele.
Nu ştiu de ce-am zis asta.
- Mi-e foame. - Ajungem în Alexandria de dimineaţă.
Acolo e farul de pe insula Faros, al cărui foc călăuzeşte corăbiile.
Un foc care călăuzeşte corăbiile... Egiptenii sunt ţăcăniţi !
E una dintre cele 7 minuni ale lumii.
E cea mai mare construcţie ridicată vreodată de om.
Sunt mai înfometat decât o baracudă.
Ai cerut să mă vezi, Numerobis.
Regina mea, lucrările avansează, dar timpul e prea scurt.
De aceea am apelat la ajutorul unor prieteni gali,
un mag puternic şi doi războinici valoroşi.
Am venit vă cer acordul, adică să-mi acordaţi acordul.
"Acordaţi" în sensul de "a permite", nu de a acorda un instrument.
Poţi cere ajutor oricui, doar termină palatul la timp.
Cezar mă ia zilnic peste picior. Nu pot să pierd pariul.
- E frumoasă. - E plin de aroganţă. Plin !
Dacă terminaţi la timp, fiecare va primi aur.
Ar fi frumos.
- Sau vă aşteaptă crocodilii. - Asta n-ar fi frumos.
Puteţi pleca !
Mustăciosul e frumuşel.
- Cam bătrân. - Nu, celălalt.
- E prea gras. - Eşti proastă sau ce ?
Pare să aibă un caracter murdar, dar are un nas frumos.
- O să mă dea la crocodili. - Foarte frumos !
Puţin cârn, cu o cosiţă pe o parte.
O să mă halească crocodili şi lui i se pare că are un nas frumos.
O fi bună carnea de crocodil ?
Chiar nu vă pasă de problema mea ?!
Ce furnică uriaşă !
Ce de lume ! Zici că e târgul de vite din Luteţia.
Se ţine o dată la doi ani şi sunt aduse toate rasele noi, e extraordinar.
- Un târg foarte mare. - Ce rase de vaci aveţi ?
Cam mic şantierul, dar se avansează repede.
Sigur, dar mai e mult de muncă şi nu mai sunt decât două luni.
Apropo de licoarea magică,
când eram în Galia, mi-ai zis să stau liniştit, c-o să-mi dai multă.
- Ţi-am zis c-o să văd ce pot face. - Cum aşa ?
- De unde aveţi atâta nisip ? - Din ţara lor, Obelix.
Toate pietrele acelea au fost aduse din Nil.
Biciuirea sclavilor e un lucru foarte violent.
Nu sunt sclavi, ci muncitori calificaţi
care s-au oferit singuri şi sunt plătiţi pe deasupra.
Şi biciurile sunt pentru distracţie ?
Nu. Da... nu ştiu. Nimeni nu s-a plâns până acum.
- Istou ? - Poate înseamnă "Circulaţi".
- E timpul pentru supă. - Nu, biciuitorii preiau ştafeta.
Tradiţia zice că trebuie să-şi schimbe perucile.
Biciuitorul devine hamal şi invers. Sunt legaţi prin păr.
Ce cultură diferită !
Îţi aminteşti menhirul cu care l-am strivit pe Caius Bonus ?
Pun pariu că era greu cât o sanie de lemn cu blocuri de piatră.
Ar trebui să-l întrebi pe el. E cel mai în măsură să-ţi răspundă.
E un alt fel de cultură.
Încă o factură. M-am săturat de papirocraţia asta administrativă.
- El e Otis, scribul meu. Scrie tot. - Imhotep să fie cu voi !
Ai o slujbă convenabilă.
Nu cred că există slujbe bune sau rele.
Dacă ar fi să-mi rezum viaţa, aş zice că e vorba de întâlnirile
cu oamenii care mi-au întins o mână într-un moment în care mi-a fost greu.
E ciudat să spui că hazardul, întâlnirile croiesc un destin.
Când îţi place să faci ceva,
se întâmplă să nu vezi în interlocutorul tău
oglinda care te ajute să avansezi.
Nu e cazul meu, eu îi mulţumesc vieţii, nu sunt decât dragoste.
Mulţi mă întreabă cum reuşesc să-mi păstrez umanitatea.
Le răspund simplu că acest cult al iubirii
m-a împins azi să fac o construcţie mecanică.
Mâine, cine ştie, mă pot pune în serviciul comunităţii
pentru a mă autosacrifica.
- Ce mâncăm la prânz ? - Linte, ca de obicei.
Mă întorc imediat.
"Aici se va ridica în curând palatul lui Cezar."
"Perioada lucrărilor: 58 de zile."
- Ce cauţi ? - Mi-am pierdut lentila.
Muncitori ! Camarazi ! Am ajuns ca pe vremea faraonilor ?
Să trudim sub loviturile biciului ?
Şi pentru cine ? Pentru Cezar...
Să-şi construiască palat la Roma !
Fiecare la el acasă şi hipopotamii vor fi sănătoşi !
Are dreptate !
Camarazi, vă exploatează, vă extenuează şi, sincer... asta e tot.
Are dreptate.
Şi, aici, două statui monumentale cu Cleopatra şi Cezar.
Nu exagerate, 15 m înălţime ajunge.
La marginea sfincşilor, o bucătărie mare.
Dă înspre dormitoare, nu cred că e bine.
Din cauza zgomotului şi a mirosului ?
- Ar putea deranja. - Nu m-am gândit la asta.
Ce struguri mari !
Sunt curmale, Obelix. Cresc în copacii aceia.
- Au miezul crocant. - E sâmburele.
Gata cu pauza ! La muncă !
N-am zis nimic rău, decât că s-a terminat pauza.
Nu ne convine ! Nu ne convine !
- Scuzaţi-ne ! - Da ?
Nu ne convine !
Refuzăm să mai lucrăm în condiţiile astea. E intolerabil !
- Nu ne convine ! - Calmaţi-vă !
Cine e şeful ? Desemnaţi pe cineva care să discute cu mine.
Bine. Vă voi transmite mesajul în numele camarazilor mei.
- Mă numesc Itineris. - Te ascult.
Aveţi două mesaje noi.
Mai întâi, lucrăm peste 18 ore zilnic, adică 36 ore în două zile.
- Vrem să lucrăm 35 de ore ! - Nu se poate, ar apărea probleme.
În al doilea rând, şi scuzaţi-mă că v-am întrerupt,
vrem o reducere de cel puţin 50%.
Vrei să zici o creştere.
Nu. O reducere a numărului de lovituri de bici.
Primim prea multe lovituri.
Pe unii îi doare capul de la zgomot. Stă să le plesnească.
Apropo de masă, n-am putea pune unu, doi mistreţi la garnitura de linte ?
Dacă veţi primi mai puţine lovituri de bici, veţi lucra mai încet,
palatul nu va fi terminat la timp şi eu voi fi hrană pentru crocodili !
Destul, Numerobis ! Itineris are dreptate.
Sunt sigur că le-ar plăcea nişte carne de mistreţ lângă linte.
E gata.
Nu, Obelix, tu ai căzut în cazan când erai mic.
Vino, Idefix. Bla, bla, "când erai mic".
Fă-le o mică demonstraţie, Asterix. Ai grijă, am făcut-o prea concentrată.
- E prea concentrată. - E foarte bună.
Idefix, în două labe !
- Mulţumesc. - E un miracol.
- E destulă pentru toată lumea ? - Mai fac.
- Nu, Obelix, tu ai căzut... - În cazan când eram mic. Ştiu deja.
Nu ! Obelix, nu !
Hohis, aşa se numeşte.
- Mois ? - Nu, Hohis.
Ca în "Hohis face pis-pis".
Nexusis !
Cu ce vă servesc ?
- Un Imhotep. - Două.
Vreau să-mi rezolvi o mică problemă.
Sigur, stăpâne. Pe cine vreţi să omor ?
- Pe nimeni. - Două Imhotepi.
Construcţia palatului trebuie să înceteze.
Aşteaptă nişte blocuri de piatră care vor sosi din sud, pe Nil.
Aranjează ca pietrele să nu ajungă pe şantier.
Nu tu pietre, nu tu construcţie.
Nu tu construcţie, nu tu palat.
Nu tu palat...
Nu tu palat.
Ţine nişte aur pentru cheltuieli. Să-mi aduci înapoi ce-ţi rămâne.
Simpatică rochie !
Am venit, am văzut, am cucerit. "Veni, vidi, vici".
Formulele de politeţe şi semnezi "Caezar".
Caesar sau Cezar ?
Cezar. Sună interesant. Să fie gravate patru plăci de piatră.
Ave, Cezar. Respect şi robusteţe.
Asemenea, Caius Ceplus. Ai veşti bune ?
Am venit, am văzut, am cucerit. "Veni, vidi, vici'" ca de obicei ?
"Veni, vidi", merge. "Vici" e cam prematur.
- Ce vrei să spui ? - Galia, de exemplu...
Ce-i cu Galia ?
Galia a fost cucerită. E toată ocupată.
- Dar un sat de gali înverşunaţi... - Le rezistă încă invadatorilor. Ştiu.
Şi Cleopatra ? Cum avansează construcţia ?
Merge foarte bine. E super bustul, au pus până şi... în interior.
- Nu-l atinge. - Scuzaţi-mă.
- La ce ritm au, termină la timp. - Imposibil.
Pentru gali, nimic nu e imposibil.
Numerobis a chemat în ajutor trei, printre care un druid, Teachix.
- Panoramix ? - Da, ştiam că e un nume mai lung.
Plus un şiret mărunţel şi o brută: Aikix şi Jurnalduhix.
Sau Malcomix.
Vezi cum merg lucrurile şi am să iau o decizie.
"Civis pacem parabellum." Cine vrea pace, să se pregătească de război.
Galul mărunţel are un nume de erou, Djomannix...
Între timp, nemilosul Nexusis, trimis de infectul Amonbofis,
şi-a îndeplinit misiunea:
a tăiat aprovizionarea cu pietre, mituindu-l pe venalul şef de convoi.
Clădirile acelea ar putea forma un "C", de la Cleopatra.
E palatul lui Cezar.
- Merge oricum. - Ce vrei să zici ?
A sosit caravana cu pietrele.
Şeful caravanei a zis că nu mai sunt pietre în cariere.
Sună bine limba asta !
- Zice că vrea să fie plătit. - Eu cred că minte.
Nu, a zis clar că vrea să fie plătit.
Mă refeream la cariere. Sigur mai sunt tone de pietre.
L-aş putea face să ciripească.
Bine, dar nu exagera, trebuie să poată ciripi.
Cum se zice "ciripeşte" ?
Dacă e în sensul de "Pasărea ciripeşte în copac",
se zice "Medou ene ere comete".
"Pasărea ciripeşte în colivie" se zice "Medou ere keteb".
- Ba nu, "ketebece" ! - Asta dacă sunt minim opt.
Nu e "ketebece".
Eu am dreptate. "Keteb" înseamnă "deschis", " generos".
- Spuneţi-i odată ! - "Outcebe".
Outcebe. Nu vrei outcebe ?
Obelix, nu fi aşa de dur !
Zice că a fost plătit de Amonbofis să arunce pietrele în Nil. Eram sigur.
Zice că sunt destule pietre în cariere. Plin de...
Am înţeles partea asta.
Zice: "Mă doare. Nu mustaţa."
A terminat.
Mergem cu el să aducem pietrele, e mai sigur aşa.
Eu rămân să supraveghez lucrările. Otis vă va însoţi ca să...
Da, ca să...
Ţine nişte amulete. Vă vor proteja de rele.
Mulţumesc.
- Amsterisc... - Rix.
- Riscm. - E Rix.
Soarta întregului Egipt e în mâinile tale.
Nu e puţin cam exagerat ?
- Soarta mea e în mâinile tale ? - Aşa e mai bine.
- Mergi cu bine, Amsteriscm ! - Rix !
Iată-i pe prietenii noştri gali, călăuzlţi de Otis,
în drum spre cariere, pentru a aduce blocuri de piatră.
- Ce zgomote scoate dromaderul tău ! - Nu e dromaderul, ci stomacul meu.
Cât timp încarc eu corăbiile, puteţi vizita Sfinxul.
În jurul lui, sunt o puzderie de restaurante mici
unde se mănâncă crochete, frigărui, peşte fript, carne în sos...
- Ştiam eu că nu e nimic de mâncat. - Drăguţi sfincşii ăştia mici.
Aş putea vinde şi eu nişte menhire mici ca suveniruri.
- Sfinx ! - Nu, mulţumesc.
Nobile străin, un portret cu sfinxul ca să-l aveţi amintire ?
O statuie în 30 de minute ?
De ce nu ? Ar arăta bine în coliba mea. Accepţi sesterţi ?
Desigur. Staţi în profil, cu umerii ieşiţi în faţă. Nu aşa de mult.
Trebuie să fim mai vigilenţi. Amonbofis e ca o viperă.
După ce aducem transporturile, ar putea ataca şantierul.
Trebuie să punem gărzi. Ce părere ai, Obelix ?
Unde a dispărut ? Obe ? Obelix !
- Să nu mă faci scund. - Nicidecum.
- Deci sunteţi gal. - Da.
Ce cald e în ultima vreme !
Obe !
Obelix !
Obelix, nu e voie !
Coboară în secunda asta !
- Ce frumos se vede ! - Coboară ! Eşti ridicol !
- Pari aşa mic acolo jos. - Termină cu prostiile şi coboară !
- Voi face o plimbare pe fruntea lui. - Faci numai prostii.
I-am rupt nasul.
Frumos ! Remarcabil ! Felicitări, Obelix !
- Te-ai întrecut pe tine de data asta. - L-am putea lipi la loc.
Ce idee bună ! Cu ce ? Nu vezi cât e de mare ?
Asta e sigur, e o rocă, un cap. Ce cap ? E o peninsulă.
În loc să aberezi, m-ai putea ajuta să găsesc o soluţie.
Eşti un distrugător, Obelix.
Noroc că nu ne-a văzut nimeni.
- Imhotep ! - Tep.
Ajută-mă, am doar două mâini.
A fost un fulger sau ce ?
Ţi-am zis c-am văzut un fulger. Nu sunt nebun.
Gata. Nimeni n-o să sape după nas.
- N-are rost s-o mai lungim pe aici. - Hai să plecăm, Idefix.
Să nu sufli o vorbă lui Panoramix.
- Nu s-a întâmplat nimic. - Nimic.
Piramidele mele !
În condiţiile în care construcţiile avansează mai repede decât am prevăzut,
cerem o zi de concediu în plus, ceea ce e absolut normal.
Poţi să mă înţelegi, ai fost şi tu în locul meu, Jadis.
Mă cheamă Numerobis.
Şi eu cum ţi-am zis ? Jadis ? N-am făcut-o intenţionat.
Itineris, nu mai ai semnal. Mişcă-te puţin.
- Acum mă auzi ? - Nu. Stai aşa.
- Încearcă acum. - Mă auzi ?
În ultima vreme, mi se întâmplă tot timpul.
- Eşti bine, Obe ? - Mi-e foame.
Cum au putut construi asemenea edificii ?
- Aşezând pietrele unele peste altele. - Chiar aşa.
Galilor, aţi vrea să vizitaţi interiorul piramidei ?
- Nu. - Pe gratis.
Nu văd ce-ar fi interesant de vizitat înăuntru.
Se zice că e extraordinar. Mai avem puţin timp. Haide !
Idefix, apără-l pe Panoramix. Dacă eşti cuminte, primeşti un os.
Să nu vă pierdeţi de mine, altfel nu veţi mai ieşi vii din labirint.
Coridoarele sunt foarte înguste, cei graşi nu încap.
Niciunul nu e gras.
Pe dreapta, Anubis.
- Ce mişcător ! - Zeul morţii şi al tenebrelor.
Pe aici.
Veniţi, oaspeţi dragi, intraţi !
Hieroglifele care ornează această sală sunt magnifice.
După voi. Intraţi !
Nu ! Nu !
Nu veţi mai ieşi niciodată de aici !
Mormântul ăsta va fi al vostru !
Nicio ieşire ! Suntem blocaţi.
"Mormântul ăsta va fi al vostru !" Tare ! Ce bun sunt !
Vizita pe gratis ar fi trebuit să-mi dea ceva de bănuit.
- Oricum, avem ce citi. - Hieroglifele seamănă între ele.
Nu. Priveşte, Obelix, culorile sunt superbe.
Or fi superbe, dar, dacă nu găsim repede o cale de ieşire,
o să avem la dispoziţie o eternitate pentru a le descifra.
Cu asta am rezolvat.
Dacă scapă de acolo, jur să nu mă mai rad în cap niciodată.
Prima dată, trebuie să deschidem uşa asta, dar, la cât de groasă e...
Ţine, Obelix !
O să-ţi dau să bei pentru prima dată din licoarea magică.
- Adevărat ? - N-ai auzit ce-a zis ?
Una, două, trei picături. Ajunge.
Nu am simţit mare diferenţă.
Obe !
- Pano ! - Da !
- Obe ! - Sunt Pano !
Asterix !
Sunt aici.
Aici !
E a zecea oară când ne întâlnim în acelaşi loc.
Faraonii ăştia au avut arhitecţi pricepuţi.
- Situaţia e serioasă. - Foarte serioasă.
Începe să-mi fie foame.
Ce or vrea să spună toate aceste hieroglife ?
Putem descifra hieroglifele sau putem ieşi din piramidă.
E timpul să stabilim priorităţile.
Îi semnalez domnului Asterix că mi-e foame,
aşa că îmi fac de lucru pentru a uita de foame.
Scuză-mă, am uitat că burta domnului Obelix e mai importantă.
Porci mistreţi şi palme trase romanilor, atâta ştie domnul Obelix.
Bineînţeles, domnul Asterix le ştie pe toate.
Poate că da.
Îi semnalez domnului Asterix, care a ţinut morţiş să viziteze piramidele,
că asta nu s-ar fi putut întâmplat într-un menhir.
Argument de doi lei !
De ce întârzie ?
E deja nisip şi jumătate. Pietrele sunt încărcate, trebuie să pornim.
Eram nervos şi am zis prostii. E vina mea.
Nu, a fost vina mea. S-ar fi putut întâmpla şi într-un menhir.
Puterile mele sunt insuficiente pentru a scăpa de aici.
Prieteni, cred că acesta e sfârşitul aventurilor noastre.
Avem cu ce aprinde torţa ?
Am cutia cu amulete de la Numerobis, dar nu ne va ajuta la nimic.
- Îmi pare rău pentru Numerobis. - Mie de Idefix.
- Nu-i aşa, Idefix ? - Idefix ?!
Nu daţi vina pe mine că l-am adus ! A venit de unul singur.
Ne-a găsit după miros. Ne poate scoate de aici.
Aşa e ! Idefix, ascultă-mă !
Dacă ne scoţi de aici, îţi dau un car de oase.
Este ! Bravo, Idefix !
Îţi datorez scuze, Obelix. Ce bine că l-ai luat cu noi !
Câteodată, am impresia că înţelege tot ce-i zic.
S-au întors la locul construcţiei, în corăbiile pline cu pietre.
- Înaintăm încet. - Foarte încet.
În ritmul ăsta, vom întârzia la banchetul din Galia cu mistreţi.
Şi, cum lintea nu-mi ţine de foame decât 5 minute...
Nilul e un fluviu imprevizibil, când tumultos, când liniştit.
Mă întreb dacă ştiţi acest poem egiptean foarte frumos despre Nil.
Începe aşa: "Nilule, Nilule..."
Ce face ?
Camarazi ! Iată-ne din nou pe mare.
Feriţi-vă !
Pe Toutatis, ştiu că a căzut într-un cazan cu licoare magică,
dar nu încetează să mă uimească !
Las' că e bine !
Construcţia putea continua.
Numerobis ştia că va putea respecta termenul,
ceea ce era o raritate în domeniul construcţiilor de atunci.
Câte o înghiţitură de om.
Doar o înghiţitură.
Pe şantier circulă o licoare magică falsă.
Aceeaşi consistenţă, aceeaşi culoare, dar nu e licoare, ci supă de dovleac.
Singura licoare magică bună e cea distribuită de druidul Panoramix.
30 de minute de aşteptare începând din acest moment.
Am astupat uşa şi am strigat: "Mormântul ăsta va fi al vostru !"
Nu-i rău.
Mă gândisem la formula: "Şacali, muriţi ca nişte şacali !"
Dar s-ar fi repetat cuvântul "şacal".
Ce e ? Zicala e cu hiene ?
- Închişi în piramidă ziceai ? - Nu înţeleg !
Sunt vrăjitori ! Ai nevoie de puteri supraomeneşti ca să ieşi din piramidă.
Barbarii ăştia joacă dur. Îmi trebuie o idee.
Am găsit ! Am o idee teribilă. Ba nu, două, chiar trei.
Mi-au venit o grămadă de idei. Ce bun sunt !
Nu-mi place râsul ăsta, stăpâne, mă sperie.
Treci la muncă !
Nu prea seamănă cu grădina luxuriantă
ce trebuie să fie gata peste două săptămâni.
Panomanix, n-ai vreo licoare care grăbeşte lucrurile,
nişte seminţe din care să crească rapid palmieri ?
Licorile nu rezolvă chiar tot. Unele lucruri sunt imuabile.
Natura are nevoie de timp.
E nevoie de ani de luni de zile
pentru ca o sămânţă să încolţească, cu ajutorul soarelui şi al apei.
- Şi, apoi, mugurele... - Te rog.
Mai rapide n-am.
Mă dă cineva jos de aici ?
Cum adică au reînceput construcţia ?
Nici pe mine, mărite Cezar, nu mă bucură acest lucru.
Din motive personale, şi eu vreau ca Numerobis să nu reuşească.
Poate aş putea să vă fiu de folos, printr-o înţelegere onestă...
Nu aici. În cortul meu.
Ascult.
Mărite Cezar, dacă sabotez construcţia palatului,
îmi daţi mie şantierul şi voi termina palatul cu două luni întârziere.
Câştigaţi pariul şi Cleopatra va fi umilită.
De acord, dacă-l termini în patru luni.
În trei, mai încet nu pot lucra.
Bine, dar nu mai devreme, altfel vei plăti din propriul buzunar.
Batem palma, mărite Cezar.
- Cum vrei să sabotezi construcţia ? - Cu asta.
- Cu ce să mă îmbrac diseară ? - Atenţie, e călduţ.
Un cadou pentru regina reginelor.
"Un omagiu adus reginei reginelor,
din parte celor trei gali: Panoramix, Obelix şi Asterix."
Ce drăguţ !
Pot să-l deschid ?
E călâi.
Un tort ! O să-l servim diseară.
Masă intimă, 40 de dansatoare,
80 de muzicanţi şi 300 de preparate simple.
Nici mie nu-mi place când e multă lume.
La masă ! Tocmai a sosit un porc mistreţ pe o galeră.
În sfârşit, mâncare ca lumea.
- Porc mistreţ ? - Cu linte.
E ilegal. M-am interesat şi e tot carne de porc.
Încălcăm şi noi puţin legea.
Nimeni nu mişcă ! Am venit să-i arestăm pe gali din porunca reginei.
Pentru trei porci mistreţi... Îi caftesc şi după aceea mâncăm.
Stai ! Doar n-o să te baţi cu toată garnizoana ?
De ce nu ? Nici asta nu-i voie ? În ţara asta nu poţi să faci !
Numerobis are dreptate. Hai să vedem ce vrea Cleopatra.
În plus, o bună ocazie bună să vedem palatul.
Rămân aici să am grijă de foc. Se întâmplă să se mai stingă.
Mă duc să-l mai înteţesc.
Am un slujitor care-mi degustă mâncarea. Planul vostru a eşuat, galilor.
Degustătorul meu a fost otrăvit de tortul pe care mi l-aţi trimis.
- N-am trimis niciun tort. Ce tort ? - Acesta, care altul ?
- Porci mistreţi, da, dar aşa ceva... - Linişte !
Aţi încercat să mă omorâţi. Veţi muri !
- Pe Toutatis, suntem nevinovaţi ! - Ce tupeu !
E ridicol, lucrăm cât e ziua de mare pe şantier, înghiţim praf...
- Şi linte. - Asta e altceva.
- Şi linte. - Nu e momentul.
N-am trimis niciun tort otrăvit.
Un tort ca ăsta l-am fi mâncat noi, gândiţi-vă !
- Linişte ! - E grotesc.
Dacă regina vrea linişte, nu mai vorbiţi. Pentru moment.
Luaţi-i ! Vor servi drept hrană crocodililor sacri.
Mi-e foame.
Ce foame mi-e !
Când am salutat-o, a întors capul.
Înainte, ne zâmbeam, ne trimiteam bezele şi, dintr-o dată...
Nu mă mai priveşte, sunt ca un străin pentru ea.
Tu şi Cleopatra vă trimiteţi bezele ?
Nu vorbeşte de Cleopatra, ci de o curtezană care o însoţeşte.
Cea cu cosiţă frumoasă.
- Nu m-ar mira dacă ar fi îndrăgostit. - Nu sunt îndrăgostit !
Aş vrea să-i explic că nu sunt vinovat de nimic, o chestiune judiciară.
- Da, judiciară. - Desigur.
- Un pupic ! Te iubesc. - Cât poţi fi de prost !
S-a terminat.
Uneori, eşti genial, dar, alte ori, pari un dobitoc gras.
- Cine-i dobitoc ? - Beţi. E contra otrăvurilor.
- Obelix, nu bea tot. O înghiţitură. - Atâta am băut.
- Obelix, sparge uşa temniţei. - N-am băut tot.
Depărtaţi-vă de uşă, ieşim !
Când vă întoarceţi, să-mi aduceţi un pachet de...
Egiptenii sunt nebuni. Îi rogi să se dea la o parte şi ei stau pe loc.
Am terminat.
M-am săturat să tot apar în profil. Nu mă poţi picta cu faţa ? Aşa.
- Păi, artă contemporană... - Scuză-mă.
- Se poate ? - Mai bine plec.
Galilor, de vreme ce mă vreţi moartă, vă voi arăta cum moare o regină.
Nu, mai întâi ascultaţi ce avem de spus. Unde sunt curtezanele ?
De ce ?
Întreba şi el. Sunt sigur că tortul nu e otrăvit, ci că e delicios.
Obelix, taie trei felii.
Am zis trei felii.
Una...
Două...
Şi trei.
Desigur.
Regină, vedeţi că nu e otrăvit.
Să le ziceţi şi curtezanelor, în special celei cu o cosiţă.
O cheamă Dămiunsărutis.
- Dămiunsărutis... - Da.
Azi-noapte, am avut un vis. Câştigasem un milion de sesterţi.
Din ei, mi-am cumpărat nişte pantofi mari şi urâţi.
Ce vis ciudat !
Arhitectul ăla egiptean care a venit să ne propună...
- Ilemauris ? - Amonbofis.
E un incompetent, n-a sabotat nimic. Palatul va fi gata la timp.
Trimite pe cineva pe şantier, să spioneze, să caute informaţii.
Vă gândiţi la cineva anume, Cezar ?
Nu, un şmecher care se strecoară peste tot.
- Cartapus ! - Da.
Cezar, ea e Cartapus, cea mai bună spioană a noastră.
Ave, Cezar. Respect şi robusteţe.
Cartapus e o profesionistă, e regina deghizării. Executarea !
Când mă uit aşa, mă vezi. Dacă mă uit aşa, nu mă mai vezi.
Mă vezi, nu mă vezi. Mă vezi, nu mă vezi.
Nu mă vezi, mă vezi. Mă vezi, nu mă mai vezi.
Mă vezi, nu mă vezi. Mă vezi, nu mă vezi, mă vezi.
- E incredibil. - Da, da.
Şi nici nu era în formă.
Îşi bat joc de mine.
- Patru luni ! - Nu mă mai împinge !
- De patru luni, mă târâi cu casa ! - Uşor cu hainele, mă omoară mama.
- Ţi-am zis că am relaţii. - Calmează-te !
Nu mă atinge ! Am toate motivele să fiu furios.
Malococsis, mâine trec pe la tine şi termin tot.
Îţi ofer şi o reducere. E normal, îmi face plăcere.
Îi face plăcere.
Dacă nu eşti în zori la mine acasă, nu mi-ar plăcea să fiu în locul tău.
Vorbeşte !
Iau o licoare magică care le dezlănţuie forţele.
Am băut şi eu. Sunt un super om acum. Mă rog, o superfemeie.
- Nu mă crezi, Cezar ? - Vom vedea.
Menubestofplus ! Dă-i o palmă acestei arogante.
Cezar se va ocupa personal de această chestiune.
Zarurile au fost aruncate. "Alea jacta est." Dă-mi voie.
În numele lui Cezar !
Am aflat că, pe acest şantier, se ascund disidenţi gali.
Le ordon lui Essefix, Inzemix şi Avoranfix...
- Îi cheamă Asterix, Obe... - Nu contează cum îi cheamă !
Le ordon să se predea imediat, altfel vom ataca palatul.
Suntem aici din voinţa Cleopatrei şi nu plecăm până nu terminăm treaba !
Nu mai fi aşa de agresiv. Poate putem negocia.
- Putem negocia ? - Vă masacrăm până la ultimul.
Eram sigur.
- Jeanclaudus, pregăteşte trupele. - Antivirus.
Mă cheamă Antivirus.
Unu, doi, trei, patru, şase... Pardon, cinci.
În picioare !
În formaţie !
Salut.
Du-l la umbră.
Amatorilor, aţi venit să-i vedeţi pe profesionişti la lucru ?
Da, fie.
Ştiu, când nu eşti obişnuit, ţi se pare impresionant.
Panomanix, dă licoare tuturor muncitorilor.
Ce muncitori ? E ziua lor liberă.
Acesta e palatul, acolo, sunt grădinile. Nord şi sud.
- Aici, e templul cu sfincşii. - Nu e un desen reuşit.
L-am făcut în grabă. Altfel, l-aş fi făcut în perspectivă.
- Eu l-aş fi desenat mai din profil. - Ştiţi numai să comentaţi.
- La atac ! - Romanilor le lipseşte o doagă.
Din cauza violenţei acestei scene,
preferăm să vă arătăm acest documentar despre languste.
Contrar prejudecăţilor, langusta se hrăneşte doar cu fructe de mare,
ceea ce nu o împiedică să rămână foarte umană.
SFÂRŞIT
Atenţie !
Unul a scăpat. Idefix, atacă !
Dă-mi drumul ! Am luat deja bătaie !
Bine.
Domnule, puţin bun-simţ ! Nu puteţi trece aşa în viteză prin faţa oamenilor.
Nu suntem în Romania.
Ave, Caius Ceplus. Am fost învinşi, dar unii au reuşit să intre în palat.
Bravo, legionari viteji. N-ar fi trebuit să mă provoace.
Şi ei ?
Noi am reuşit să pătrundem în palat.
Au fost drăguţi, ne-au lăsat să ieşim fără să ne snopească în bătaie.
Acum, ce facem ? Întreb aşa, ca un amator.
Atacaţi din nou !
Caius Ceplus, nu cred că e o idee prea bună să insistăm.
Galii sunt invincibili, sunt îmbuibaţi cu licoare magică.
Mai bine ne dăm bătuţi.
Sunt decepţionat de atitudinea ta, centurios Afacereadreyfus.
Mă cheamă Antivirus.
Nimeni nu insultă Imperiul Roman.
Când e atacat... Imperiul contraatacă.
E nebun, mi-a rănit gâtul.
E prea multă linişte. Nu-mi place deloc.
Aş prefera puţină agitaţie.
Stop !
- Maşini de război. - Ocupaţi-vă poziţiile !
Ce vulgaritate !
- Ce peisaj frumos ! - E zonă centrală.
Foc de voie ! Distrugeţi palatul !
- Gata ? - Da.
Când cobor braţul...
tragi.
- Bingo ! - Palatul meu !
Repede !
Mă întreb dacă chiar e nevoie de atâta violenţă.
Nu e exagerat.
Vino !
E perfect !
Cu maşinării din astea, şi eu aş reuşi.
- Nu e vorba de mijloace. - Ba da.
- Nu. - Ba da.
Palatul meu e o ruină.
Trageţi, romanilor, sunteţi mari şi tari ! Nu ne mai pasă !
Ne-aţi ratat. Trageţi că nişte fete.
Tot aici suntem !
Trebuie să o prevenim pe Cleopatra.
Numai ea îl poate convinge pe Cezar să oprească atacul.
Nu. Nu.
"Regina mea, vă asigur de toată consideraţia etc..."
Am o idee. Idefix va duce mesajul.
Idefix va duce mesajul ? Deci mă vreţi mort.
Numerobis are dreptate. Vreau să zic... e un câine.
Care ne-a salvat din piramidă. Du mesajul Cleopatrei, Idefix.
Ţi-am zis. E prea tânăr ca să înţeleagă.
Cred că m-au atins ! N-am nimic.
Camarazi, iată-ne încă o dată ieşiţi pe mare,
la bordul bătrânului nostru drakkar.
Avem un catarg suplu ca o pasăre. Ridicaţi pânzele !
- Ba da. - Nu.
Nu !
Prea departe.
Sunt stupefiat.
Ar trebui să ţină.
- Plec, dar mă întorc repede. - Fii prudent, Asterix. Curaj !
- Ţine-te bine, Idefix ! - Aleargă, Asterimsc, aleargă !
Alarmă !
Îl ştiu. E un nemernic !
Scuturile !
Lăncile !
De ce nu se opreşte ?
Licoarea magică !
Culoardebus, Francorus, prindeţi-l ! Repede !
- Nu mă cheamă Francorus. - Porneşte !
Obelix e singur. Du-te şi ajută-l.
Acum sunt puternic ?
Numerobis, pregăteşte-ţi sarcofagul !
Eschivă dublă.
Amonbofis, călugărului nu-i stă în obicei violenţa.
Termină cu tâmpeniile, Betoun.
Stai, eu n-am băut licoare magică.
- Frunza învăluie piatra. - Eşti sigur ?
- Foarte. - Bine.
Nu titirezul ! Te implor, nu !
Sunt Amonbofis şi l-am făcut pe Numerobis l
A trecut efectul licorii magice. Cleopatra nu va primi mesajul.
Acolo !
- Familia e bine ? - Da, slavă lui Imhotep.
- Şi tatăl tău ? - Da. Şi sora ta ?
- Toţi sunt bine. - Ce-a mai făcut vărul tău ?
E bine.
- Afacerile merg bine ? - Imhotep.
Scuzaţi, împrumut puţin carul.
- Ce trafic e pe-aici ! - Nu mă plâng.
- Ce practice ! - Mai repede, nu-l ajungem din urmă !
Are doi cai ! Nu pot mâna mai repede !
De ce se zice "Dii, dii" ?
Prinde-mă dacă poţi !
- Şi cum o să te ridici ? - Aşa.
E ridicol să ne tot batem.
Hai să colaborăm şi să terminăm palatul împreună.
Leul nu se întovărăşeşte cu gândacul.
- Poftim ? - Leul nu se întovărăşeşte c-un gândac.
Eu am înţeles "Zmeul nu se târăşte pe-un capac".
- Mi s-a părut o tâmpenie. - N-am zis asta.
Zbor prin aer !
Dă-mi drumul !
Când am zis leu, m-am referit la mine !
Am înţeles asta.
Ce se întâmplă ?
Leul nu se întovărăşeşte cu un gândac.
Acum, cine e leul ?
Zi-mi verde în faţă dacă eşti bărbat !
La o parte !
Eşti teafăr ?
Pe Jupiter, era aici acum două secunde şi a dispărut !
Ne întoarcem. L-am pierdut, asta e.
Am fost extrem de răbdător cu Numerobis.
- Unde mă duci ? - La Cleopatra.
- Ce frică mi-e ! - Aşa, fă pe prostul !
O cunosc foarte bine pe Cleopatra. O să vezi tu !
Mă tem că nu am de ales.
Unu, doi, trei, patru, cinci. Triplă. Antilopă şi leu.
- Ce zice prezicerea ? - Un mesaj şi un îndrăgostit.
E un joc penibil.
- Regina mea ! - Malococsis. Intră !
Du-te, Idefix. Du mesajul reginei.
- Acesta e mesajul. - Şi iată-l pe îndrăgostit.
Regina mea, după cum ştiţi, îmi fac o casă
şi construcţia trebuia să dureze lejer 4 luni.
- Ce ?! - Lejer.
Lucrurile nu vor rămâne aşa !
Mulţumesc, regină, că vă pasă de problema mea.
Pe Isis, ce jucător murdar !
Tipic pentru Cezar. Dar, de data asta, va trebui să se recunoască învins.
- Am terminat construcţia la timp. - Nu e gata.
Am să mă ocup de tot. Poţi pleca, galule !
Guimieukis, condu-l ! Ajung şi eu imediat la palat.
- Scuză-mă, bătrâne. Hai, Idefix ! - Vino, galule !
Cred că nu mi-aţi înţeles problema.
Pe acolo, drept înainte. Mergi cu grijă !
Da.
- Tot palatul o să fie distrus. - Lucrurile s-au aranjat.
- Atacul a fost o idee bună, nu ? - Ce-i al vostru, e al vostru.
Se întoarce Asterix !
Când cobor braţul...
- Păi ? - Nu ştiu, e un reflex.
- Cum a fost ? - Cleopatra a primit mesajul.
Super. Cum de a ţinut atâta efectul licorii ?
Păi, să vezi, s-a întâmplat să...
Ai gustat cea mai bună licoare magică.
- Vino, căţeluşule. - Pupici !
Idefix s-a întors şi şi-a îndeplinit misiunea.
Ştiam eu că e în stare.
Ai ruj pe obraji.
Ave, Cezar ! Cineva vrea să-l întâlnească pe Cezar.
- Cine ? - Cineva.
Înţeleg. Dacă aveţi nevoie de mine, sunt în preajmă.
- Regina mea, ce surpriză plăcută ! - Destul !
Am ieşit din palat alergând, fără să apuc să mă schimb,
când am auzit ce s-a întâmplat.
Ce s-a întâmplat ?
Când accepţi un pariu, trebuie să joci corect.
Aşa e.
A fost dreptul meu să apelez la gali.
Dar n-am zis că... Dacă-mi permiţi...
- Numai... - Acesta nu e un teritoriu ocupat !
Cer ca romanii să lase constructorii în pace şi să repare stricăciunile.
- Dar... - Gura ! Acuma !
Acum, ce facem ?
Ce-a zis. Ridicăm asediul şi reparăm stricăciunile, imbecilule !
Desigur, e logic.
N-aş vrea să mă deteste Cleopatra. De altfel, a avut dreptate.
Cezar a zis să terminăm atacul Şi toţi soldaţii i-au ascultat sfatul.
Priviţi, romanii se retrag !
- Ce mă bucur ! - Deja s-au cărat.
Când te gândeşti că fiecare roman va lăsa în nisip o urmă...
- Mă scuzaţi, dar nu m-am putut abţine. - Nu face nimic.
Pentru prima dată, romanii şi egiptenii au muncit cot la cot
la reconstrucţia palatului.
Şi, astfel, când s-a scurs şi ultimul fir de nisip...
Ţine !
Ce vei face acum, Numerobis ?
Trebuie să termin casa lui Malococsis, dar, în acelaşi timp...
- Ai scăpat de pedeapsa cu crocodilii. - Mă gândeam s-o lălăi puţin.
- Nu prea mult. Să nu devină un obicei. - Nu.
Cezar a recunoscut că a pierdut pariul.
Mă înclin în faţa celei mai frumoase regine
şi a poporului egiptean, care e, după cel rom...
Şi mă înclin în faţa poporului egiptean, care e cel mai grandios.
Cleopatra şi-a ţinut promisiunea faţă de Numerobis.
Să fie acoperit de aur !
Asta a fost înţelegerea. Acoperiţi-mă cu aur !
Regina l-a oferit lui Panoramix
manuscrise valoroase din biblioteca din Alexandria.
Nasul Măriei Tale... Maiestatea voastră e prea bună.
Otis a adăugat palatului un mic detaliu modern.
Pentru ce e camera asta mică ?
E invenţia prietenului meu, Otis.
Se numeşte "maşina de urcat fără efort".
I-am dat numele acesta, deoarece oamenii pot urca şi coborî fără efort.
Vorbeşte doar în numele tău !
Te furnică în stomac când se opreşte.
Pe Jupiter ! Vreau să explorez fiecare încăpere cu tine.
Palatul e uriaş, Cezar. Are 662 de camere. Va dura ceva.
- Ce crezi că fac Cleopatra şi Cezam ? - Cezar.
Nu fi indecent.
Deoarece cu o floare nu se face primăvară,
banchetul care încheie de fiecare dată aventurile lui Asterix
nu s-a ţinut în Galia, ci în Egipt.
Ce bun e crevetele ăsta mare !
- Homar. - Obelix.
Şi tipul îi zice: "El e fara-onul."
Îl cheamă On.
Numele lui e On şi, cum avea un far, e Far-a-On.
Pe tip îl cheamă On. Zice că e farul lui.
Dar faraonul e stăpânul nostru, al tuturor.
- Ce mustaţă faină ! E autentică ? - Da.
E o nimica toată. E de ajuns s-o laşi să crească.
Ca şi codiţa ta, care întrece în frumuseţe codiţele lui Obelix.
Mulţumesc. Ştii cum să vorbeşti cu o femeie.
La noi, în Galia, e o tradiţie.
- Bună seara. Numele, vă rog. - Pentru ce ?
E o petrecere privată. Am o listă cu invitaţi.
Sunt Iulius Cezar.
- Îmi pare rău, dar nu sunteţi. - Nu !
- Trebuie să fie o încurcătură... - Mă scuzaţi. Daţi-vă la o parte.
Ce face găinuşa mea ?
- În seara asta, e sufocant de cald. - Sunteţi singur ?
- Suntem patru, şase, opt... - Intraţi, intraţi !
Cred că e o încurcătură. Trebuie să fiu pe listă.
- Cum se scrie numele dv. ? - C, E, Z, A, R, Iulius.
Am Cetaparis, Seinesaindenis, Ceplus, dar nu găsesc...
- Eu sunt Ceplus. - De ce n-aţi zis aşa ? Intraţi.
- Frumoasă armură. - Mulţumesc.
- Ne vedem înăuntru. - Distrează-te, toată lumea e înăuntru.
- Poţi căuta după Iulius ? - Domnule, eu sunt aici ca să lucrez.
Nu ştiu cum s-a întâmplat. În numele meu, apare o amforă.
- Cu I ? - U L I U S.
Da, aşa e. Iulius Cezar. Intraţi, aveţi loc la masa reginei.
Normal !
Ce nesuferit ! Data viitoare nu mai pupă !
Regina mea, se zice: "în Alexandria" sau "la Alexandria" ?
În sudul ţării mele, e un oraş Avenio cu un pod foarte frumos
şi oamenii zic "la Avenio."
- Eşti curtezană ? - Înainte, m-am ocupat cu altceva.
Pot vorbi fără să-mi mişc buzele.
- E haios felul în care... - Mai am una... aici.
Fiecare parte a chipului tău dezvăluie o frumuseţe ascunsă.
Din urechea ta, răsare un trandafir. Un sfinx în nas.
Tipul zice că el e faraonul.
E prenumele lui, farul lui.
E legat de far.
E farul lui On.
By: XRAiN